Ei bine, singurul lucru pe care îl știm, e că are un inel pe deget, nu are soț.
Trebuie să aflăm dacă soțul e prin preajmă.
Are familie?
Potrivit acestor poze, de pe masa asta, are.
Verifică clădirea, vezi dacă sunt camere de supraveghere.
Vezi dacă a avut musafiri în ultimele 12 ore.
Știi că celălalt papuc al ei e aici, nu?
Ei bine, spun doar că e improbabil
ca cineva să coboare scările într-un singur papuc.
Ei bine, e noaptea târziu, vrea să meargă în camera de baie,
își uită un papuc. E dezorientată, știi?
Există un singur punct al impactului, și e destul de sever,
ce arată că a căzut de la 12 metrii, nu s-a rostogolit pe scări.
Ai dreptate.
Pe ce ai intrat, Twitter?
Lasă telefonul deoparte.
Vreau să spun că este foarte probabil
să fi fost aruncată.
Nu?
"Acum că apartamentul vecin este vacant...
Aș dori foarte mult să discut cumpărarea lui.
Nu vreau să profit
de decesul foarte rapid al doamnei Lonnigan,
dar trebuie să admit că a avut o viață bună,
și de fapt, a trăit mai mult decât mulți oameni și-ar dori."
NYPD. Deschideți.
NYPD.
"Vă rog să luați în considerare,
și că mai întâi mi-am declarat interesele,
acum doi ani, când s-a îmbolnăvit prima dată.
Aștept cât mai curând un răspuns.
Toate cele bune, Abigail Clayton."
Deci, poți să-mi spui despre chiriașii
ce locuiesc lângă apartamentului doamnei Lonnigan?
- Cum îi cheamă? - Da, ea e Abigail Clayton.
Abigail Clayton. Ce poți să-mi spui despre ea?
Ei bine, nu prea multe.
Nu prea multe, domnule. Nu am întâlnit-o niciodată.
Nu ai întâlnit-o niciodată?
Nu, îmi pare foarte rău.
Klandermann. Da.
Doar încă câteva ore, de fapt, asta mi s-a spus.
- Pot primi o cafea? - E inevitabil, da.
Ne pare rău pentru...da.
Este o tulburare. Aveți absolută...
Da, mulțumesc.
Îmi pare rău. Ce ați întrebat?
Ai spus că nu ai întâlnit niciodată chiriașul vecin...
Nu, nu, nu l-am întâlnit. Sunt aici de...
...de 11 ani, o doamne.
A fost în apartament înainte să vin eu, și da, nu ne-am întâlnit niciodată.
În 11 ani, nu ai avut nicio interacțiune cu personalitatea ei?
Nu e complet adevărat, domnule.
În fiecare zi sau noapte, la o oră specifică,
ea îmi trimite o scrisoare pe sub ușă.
Sunt singurul din clădire care comunică cu ea.
Mâncare, haine, le numește, și eu le aduc.
Le las pe hol, bat la ușă, și plec.
Nu iese niciodată afară. Niciodată.
Da, deci în acest sens, am comunicat, da.
E puțin cam ciudat.
Ei bine, sunteți la Columbus Circle, domnule.
Nimic nu pare ciudat pe-aici.
În regulă, trebuie să ne însoțești la secție.
- Serios? - După ce termini, la ce oră va fi?
E absolut...
9:30. Termin la 9:30.
Da, deci...
Voi mai încerca odată.
Domnișoară Clayton? Deschideți, vă rog. Suntem de la NYPD.
Știu că sunteți acolo. Am încercat să sun.
Vă rog să îmi acordați două minute din timpul dumneavoastră.
În regulă, putem să facem asta în două moduri.
Puteți să îmi dați voie să intru, și voi fi amabil și rapid,
sau mă întorc mai târziu, cu mandat și câțiva polițiști.
Și din câte am înțeles, nu v-ar plăcea asta.
În regulă, fie. Voi aduce un mandat.
Ce hol înfricoșător!
Alo? Bună.
Doamnă, îmi pare rău.
Am vrut doar să vorbim despre vecina dumneavoastră.
Nu am cunoscut-o.
Îmi pare rău. Sunt foarte ocupată acum.
Uitați, nimeni... Voi intra puțin.
Închid ușa...
Uitați, nu e nicio problemă. Doar urmăresc protocolul.
Vreau să-mi acordați câteva minute din timpul dumneavoastră.
Locuiți la un hol distanță de apartamentul ei.
Exact.
Aveți un apartament foarte frumos.
Asta vă învață în școala de detectivi?
Să mă vrăjiți cu complimente false, după care să rămâneți la o cafea?
Ei bine, dacă vă oferiți, știți... Mi-ar plăcea o ceașcă de cafea...
Am ajuns aici la 6:00 dimineața.
Am venit de la un alt caz, la care am muncit toată noaptea.
O cafea ar fi minunată.
Gătiți?
Da.
Așteptați pe cineva la ora asta?
Îmi imaginez că știți deja răspunsul la întrebarea aceasta.
În regulă, m-ați prins, nu a fost frumos...
Încercam doar să sparg gheața.
Da, nu sunt interesată să sparg gheața sau să mă angajez într-o conversație,
și aș fi foarte recunoscătoare dacă ați putea să treceți direct la subiect,
după care să-mi continui dimineața.
Deci, fără cafea?
De cât timp locuiți aici?
Ați dorit să vorbiți cu mine despre vecina mea?
Mulțumesc.
Da, așa e.
Asta e foarte drăguță.
Era bătrână...
Și din câte am înțeles, era bolnavă de ceva vreme.
Nu știu.
Ei bine, din ce am văzut eu,
se simțea mult mai bine.
Știți, îi plăcea să folosească scările în loc de lift.
Prefera să meargă pe jos în loc să ia un taxiu.
Ei bine, dacă spuneți așa.
Deci, portarul spune că nu vă place să ieșiți afară prea mult.
Așa cred.
Sunteți...
Cum se numește?
Agrafobie?
Ei bine, dacă insistați.
Nu, fără supărare. Știți, eu sufăr de agrafobie.
Serios?
Da, frică de păianjeni.
Ce nu aș aș face pentru o cutie de pantofi plină de tarantule chiar acum.
Sunteți destul de spirituală pentru o doamnă ce nu prea iese pe-afară.
Sunteți aici să vorbim despre mine sau despre Hilary?
Hilary?
Așa o chema.
Dar credeam că nu o cunoașteți deloc.
Nu, domnule detectiv, nu am cunoscut-o.
Atunci de ce o numiți după numele de familie, dacă nu ați cunoscut-o deloc?
În regulă. Am terminat?
Nu, încă câteva minute.
În ultimele zile sau săptămâni,
au existat vizitatori ciudați,
sau orice sunet ieșit din comun,
de care sunteți sigură că venea din apartament?
Nu ați auzit sunete ciudate aseară când a murit?
Din moment ce nu știu când a murit, zi sau noapte,
și din moment ce am spus clar
că nu am auzit niciun sunet neobișnuit venind dinspre apartamentul ei,
atunci am tendința să cred că intrăm într-o...
...zonă de redundanță?
Bine, acum am terminat.
Mulțumesc pentru cafea. Vă voi lăsa câteva cărți de vizită.
Dacă vă amintiți ceva, sunați.
Mulțumesc. Așa voi face.
Bine.
E o vază foarte frumoasă.
E puțin confuză, dar drăguță.
Sunt sigură că vă puteți da seama.
Numele ei Justine Waters,
și a fost cunoscută sub numele de draga fetiță a Americii.
Singura moștenitoare a averii familiei Waters,
estimată la sute de milioane de dolari,
a dispărut în mod misterios acum 17 ani, în această lună.
Uitați-vă la aceste înregistrări cu Justine,
de la conacul familiei Waters din New York.
După cum puteți vedea, Justine este filmată,
demonstrându-și talentele în hula-hoop.
Pe vremea acea, deținea recordul de 14 ore.
S-au făcut multe speculații despre locul în care s-ar afla Justine.
Unele teorii pretind că a fugit cu prințul Saudi,
ea fiind o victimă.
În timp ce marele și puternicul Phillip Waters
a susținut, până la moartea lui de acum cinci ani,
că nu a încetat niciodată să-și caute fiica,
cei 17 ani de tăcere a lui Justine
rămâi cei mai discutați privind persoanele dispărute în mod misterios.
În zilele care au dus la ceea ce numim dispariția ei istorică,
se zvonea că tânăra Justine Waters, în vârstă de 18 ani,
s-a logodit cu prințul Achmed Mustafi de Jordan.
Ce s-a întâmplat cu Justine Waters?
Și o vom mai revedea vreodată?
Sunt Jerry Penacoli, pentru Extra.
Mă întrebam dacă mă poți ajuta să înțeleg acest blazon?
- Interesant. - Da. De ce?
Ei bine, ar putea fi un blazon familial.
Asta e litera M, nu?
Ei bine, asta a fost intenția. Desenul nu e reușit, dar...
Unde ai găsit asta?
Nu pot să-ți spun. Trebuie doar să aflu ce reprezintă.
Bine, am o carte în spate,
un fel de almanah, să zicem.
S-ar putea să găsesc o potrivire.
Cât timp crezi că... O secundă.
Da?
Da, am verificat toate dovezile, așa cum ai cerut.
Pune-o jos. Calcă pe ea.
Da, ce ai găsit? Nu prea multe.
Singurul lucru care te-ar putea interesa,
sunt câteva prescripții medicale,
dar a fost femeie bătrână.
Știm cine e doctorul?
Da, ceva doctor din Westchester County.
Avem un nume?
Da, doctorul Raymond Fontaine.
Bine, așteaptă.
Îți dau cartea mea de vizită, și aștept să mă suni.
În regulă, Frank. Ia-o ușor.
În regulă, mulțumesc, Howie.
Vederea e cu siguranță minunată.
După cum puteți vedea, suntem chiar deasupra blocului Columbus Circle,
care de altfel, e punctul de la care toate distanțele
de la și către New York sunt oficial măsurate.
Proprietarul a renovat complet întreaga unitate,
cu cele mai noi și performante facilități.
În vârful liniei, bucătăria Pedini.
Există doar două unități la nivelul mansardei,
24 de portari, menajere. E o clădire cu serviciu complet.
Și mai primim o ofertă azi, deci...
Cred că voi sunteți cei potriviți.
Dacă aș fi în locul tău, aș face mutarea asta.
Ce părere ai?
- Îmi place. - Bun.
Au închiriat apartamentul!
Cum s-a putut întâmpla asta?
Am scris o grămadă de scrisori!
Sunt de acord, Abby, e de necrezut.
Nu mi-au răspuns nici la apeluri.
Putem face ceva să oprim asta?
Voi verifica imediat.
Trebuie să te văd, Ray.
Abby, sunt ocupat.
Am spus că trebuie să te văd, Ray.
Sunt ocupat.
Raymond! Acum!
Știi, poliția a fost aici. În casa mea.
Sigur că poliția a fost aici, Abby.
Și asta nu te deranjează?
Poliția a fost aici pentru că Hilary a murit.
A căzut și ei îi investighează moartea.
Locuiești peste hol, sigur că te vor întreba
dacă ai auzit ceva suspicios.
După ce își vor da seama că moartea ei a fost un accident, ceea ce a fost cu siguranță,
nu vor mai avea de ce să te deranjeze.
Unul din detectivi mi-a lăsat cartea lui de vizită.
Ray, câte portofele ți-am cumpărat de-a lungul anilor?
Abigail, sunt atașat de acesta.
A fost un dar de la mama, în prima mea zi de școală medicală.
Nu voi renunța la el niciodată.
Doar că nu vreau ca lucrurile să se schimbe.
Bine? Vreau doar ca lucrurile să rămână la fel...
- Vreau doar ca lucrurile să continue... - Abby, Abby.
Așa cum au fost. Asta e o perturbare.
Ei bine, dacă nu vrei schimbare,
îți recomand să nu mai cercetezi
apartamentul de dincolo de hol.
Și într-un fel o faci degeaba. Apartamentul e închiriat.
Și ei își vor trăi viața, așa cum Hilary și-a trăit-o.
Sfârșit!
Ray.
Abigail.
Trebuie să încredere în mine.
Trebuie să te calmezi.
Îți promit.
Totul va fi bine.
Nu am fost aici întotdeauna pentru tine?
Și prin întotdeauna, mă refer la cea mai bună parte din viața ta.
Bine, dragă...
Bună dimineața, domnule Stanford.
Bună dimineața.
Bună, domnule Klandermann.
Domnule Stanford, dacă nu vă supărați să îmi spuneți,
am impresia că vă cunosc de undeva.
Serios?
Da, de parcă...
Nu știu, ne-am întâlnit undeva sau ceva...
Mi se spune des asta.
Cred că am o față cunoscută.
Da?
Da, probabil asta e.
Vine un miros plăcut din apartamentul dumneavoastră.
Presupun că doamna Lillian e...
Da, ea e bucătarul în familie.
Da.
E uimitor că nu cântăresc 300 de kilograme.
Nu înțeleg.
Nenorocitule!
E puțin cam târziu pentru asta! Tu ai început, Lillian!
Nenorocitule! La naiba! De ce faci asta?
Iisuse! Spune-mi încă odată
să cobor tonul, și îți jur pe Dumnezeu...
Nu vreau să ne audă!
Cui îi pasă?
Nu voi vorbi cu tine când te comporți așa.
Merg înăuntru, bine? Charlie...
Nu pleci nicăieri, curvo!
Curvă mică!
La naiba, mă întorc înăuntru!
Vom termina asta.
Taci din gură!
Nu vrei să ne audă!
Îi plătesc destul încât să-și astupe urechile!
La naiba! Ești beat! Vreau să merg înăuntru!
Nu mergi nicăieri.
Curvă! M-ai lovit? Asta ai făcut?
Să nu mă mai lovești!
Curvă!
Îmi pare rău!
Să nu-l lovești pe Charlie!
Înțelegi?
Amintește-ți de unde vii.
Amintește-ți, curvă!
Domnișoară?
Ajută-mă.
Te rog.
Să sun la 911?
Nu.
Nu vreau să meargă în închisoare.
Trebuie să te ridici! Ridică-te!
Ajută-mă! Ridică-te!
E în regulă.
Fă liniște.
Lillian.
Nu-l lăsa să intre.
E Charlie.
Îmi pare rău.
Te rog să deschizi ușa.
Haide, îmi pare rău. Hai să vorbim despre asta.
Lillian!
La naiba. Te rog...
Lillian, deschide ușa.
Deschide ușa naibii!
Minunat.
Mulțumesc.
Îmi pare rău. Îmi pare foarte rău.
Pentru ce îți pare rău?
Îmi pare rău că acum ești implicată în asta.
Și nu am vrut să se întâmple asta.
Nu trebuie să-ți pară rău.
Lucrează atât de mult, și uneori când lucrează devine stresat,
și când e pus sub presiune multă, bea mult.
Și cred că l-am supărat, și nu am vrut.
Mă simt atât de rău.
De ce îi cauți scuze?
Pentru că nu îl cunoști cu adevărat. El e...
O persoană de încredere.
Nu îți mai cere scuze pentru el.
Încetează.
Îl iubesc.
De ce ar ucide cineva un violonist?
Slujba asta e foarte nasoală uneori.
De ce ar vrea o bătrână în vârstă de 80 de ani să sară de la balcon?
Vezi asta de aici? Așa îmi place să fie scena crimei.
Aici e trunchiul, aici capul,
și aici...
Doamne.
Ce naiba e asta?
Vezi, așa arată scena unei crime.
Ce, nici tu nu crezi că a fost sinucidere?
Tu, prietene, ești un nenorocit bolnav.
Spun doar,
nouă ani în această slujbă, și tot nu mi-a ajuns.
E interesantă vecina ei.
Înțeleg despre ce e vorba.
Ce, e sexi?
- Da, e atractivă. - Știam.
Nu, uite care e faza.
- Am căutat-o în baza de date, știi? - Spune.
Nu am găsit nimic pe numele ei. Nu are cod numeric personal.
Nu are permis de conducere, nimic.
O femeie ca ea, locuind în Columbus Circle, cu atâția bani?
Nu are niciun sens.
Știi, nu a ieșit din apartament de câțiva ani de zile.
Suntem în New York. Un oraș plin de idioți.
Nu, nu părea nebună.
Cum arată?
Arată ca o victimă.
Doamne.
Nu pot să cred. Am ațipit.
Cât e ora?
E aproape 8:30.
Aproape nouă ore. Doamne.
Îmi pare rău dacă ți-am invadat intimitatea.
E în regulă.
Vrei să-ți pun niște ceai?
Nu, nu, nu. E în regulă. Eu doar...
Trebuie să plec. Mulțumesc, oricum.
Doamne, Charlie o să mă ucidă.
Se pare că a încercat deja să facă asta noaptea trecută.
Arată rău?
Ai oglindă?
E chiar acolo.
Mă simt așa de aiurea.
Nu.
Așa mă simt.
Nici măcar nu te cunosc,
și te-am băgat în asta.
E în regulă.
Doamne.
E în regulă. Nu. Nu.
De ce nu stai jos?
Îți voi pune niște ceai.
Mulțumesc.
Ai fost atât de drăguță.
Îmi pare rău.
Charlie nu e un om atât de rău.
Nu vreau să-l urăști.
Ei bine, a lăsat o primă impresie teribilă.
Știu.
Așa a făcut.
Pot să te întreb ceva?
De ce nu îți place să primești vizitatori?
Îmi pare rău, nu vreau să-mi bag nasul.
Așa a spus adevăratul agent imobiliar.
Cred că m-am decis acum multă vreme că e mai bine să fiu singură.
Nu e atât de ciudat.
Uneori vreau doar să fug departe,
să fiu undeva unde nu mă cunoaște nimeni, ca să o pot lua de la capăt.
Știu.
Și ce ai făcut?
Ți-am spus. Se întorcea.
Așa că am mers pe hol, și am dus-o înăuntru.
Pe hol? Ai ieșit pe hol?
Știi, mi-a amintit de...
Știi, ai fost acolo. Și...
Ei bine, a fost...
Am fost doar un copil atunci...
Nu vroiam să stau și să privesc cum se întâmplă.
Așa că ai sunat la poliție, desigur.
Nu.
Ce s-a întâmplat?
Când s-a trezit azi dimineață...
"Când s-a trezit?" Spui că a dormit la tine?
Cu greu poți spune că a fost somn, Ray.
Era rănită,
și a leșinat.
Cum o cheamă?
Lillian.
Încă e acolo?
Nu.
A plecat.
Va fi în siguranță acolo?
Nu știu.
Abby.
Ce vei face acum?
Știi la fel de bine ca oricine că lucrurile astea se înrăutățesc.
Nu știu. Nu e responsabilitatea mea, știi?
Poate ar trebui să te gândești că din moment ce ai ajutat-o,
e posibil să se întoarcă la tine din nou pentru ajutor.
Te-ai gândit la ce vei face data viitoare?
Nu.
Dă-mi un mini. Da.
Cu brânză?
Știu doar că nu vreau să mă implic.
E puțin cam târziu pentru asta.
Și Abigail, e nedrept pentru tine să-i oferi refugiu și consolare,
și apoi când se întoarce și bate la ușă, s-o refuzi.
Poate ai putea să vorbești cu ea, să o ajuți.
Nu știu.
Te poți gândi la asta. E vecina ta.
Aveți ceva în comun.
Poate ar trebui să o inviți la cină, la tine acasă.
Nu cred că îmi convine în totalitate această idee, Ray.
Gândește-te la asta.
În regulă.
- Mănânci? - Da.
- Chiflă cu brânză. - Pa.
M-ai bătut destul de rău.
Îmi pare rău.
Vorbesc serios.
Te iubesc.
Mulțumesc, Bubba.
Cu plăcere, domnișoară Hart.
Domnișoară Lillian, pot să te ajut, te rog?
Îmi pare rău! Îmi pare rău! Așteaptă!
Le-am luat, așteaptă.
Te distrezi, Klandermann?
Nu, domnule. Deloc... Încercam să o ajut...
Glumesc, glumesc. Să te ajut.
Bun.
Nu ar trebui să văd asta.
E în regulă. Bine. Voi lua liftul.
Pe aici.
Îmi pare rău. Încercam să ajut.
- Nu îți face griji. - Au fost așa multe bagaje.
- Nu mi-am dat seama... - E în regulă.
Nu sunt toate pentru mine. Ți-am cumpărat o cravată nouă.
O cravată nouă?
- O cravată nouă? - Da, o cravată nouă.
Aici, domnule?
Pe masă, te rog.
Scuză-mă...
Mulțumesc.
E totul în regulă, Klandermann?
Da, da, da.
Ei bine, nu.
Aici am găsit-o.
Pe cine?
Doamna Lonnigan, chiriașul anterior.
- Ce vrei să spui? - Ei bine, e...
Eu am fost cel care a găsit-o. Chiar aici.
Au spus că a căzut peste scări.
Nu am știut asta.
A fost o bătrânică atât de drăguță, știți?
Toată lumea din clădire a iubit-o.
Întotdeauna avea ceva drăguț de spus,
și făcea lumea să zâmbească.
Toți din clădire au iubit-o, serios.
E atât de trist.
Nu am mai văzut pe nimeni să moară până acum.
Ce vrei să spui?
Nu era moartă când am găsit-o, nu...
Am avut un apel, chiriașul de jos, Henderson,
a auzit zgomot mare,
Și am alergat să... Și ușa era descuiată...
Ceea ce e destul de neobișnuit pentru o clădire ca asta.
Dar mi s-a părut că vrea să vorbească.
Ce încerca să spună?
Nu am nicio idee.
Vedeți, nu am mai văzut așa ceva și...
A fost îngrozitor, și acum sunt confuz, știți...
- Da. - Da, e păcat.
Adică, am o idee. Nu ar trebui să spun asta.
Nu am mai spus nimănui asta, dar când am găsit-o,
mi s-a părut că vrea să spună: "De ce?"
Dar așa: "De ce eu?"
"De ce mi s-a întâmplat mie?" Asta înseamnă că...
Îmi pare atât de rău. Nu ar trebui să fiu aici.
Îmi pare rău că v-am deranjat.
Aveți nevoie de ajutor să despachetați sau...
Îmi voi aminti de unde vă cunosc, domnule Stanford.
Vă jur că îmi voi aminti. Nu știu de ce nu pot.
În regulă, să mă anunți când o faci.
Cu siguranță.
Ce-a fost asta?
Crede că mă cunoaște.
Te cunoaște?
Nu cred.
Bună. Scuze.
Asta..e de la...
Ești bine?
Mulțumesc. Bine.
Înainte să te muți, locuiai doar în Bakersfield?
Bakersfield, California.
Mama mea bea, doar ca să scape de soțul meu,
care era de asemenea băutor.
- Era violent? - Da.
În mare parte de asta am plecat,
pentru că nu am mai putut. Aveam 15 ani.
Și aveam 7 dolari 20 pe numele meu.
Și m-am îndrăgostit de Charlie,
și cam el are grijă de mine.
Nu am putut...
Nu aș putea sta cu cineva care mă rănește.
Adică, ne simțit bine, dar nu pot...
Nu aș avea nimic fără el...
Nu aș putea s-o fac.
Deci, care e alternativa?
Mai vrei niște vin?
Da, te rog.
Unde-i familia ta?
Mama a murit.
Și tatăl tău?
Și el e mort.
Ai fost apropiată de ei?
Am fost apropiată de mama.
Tatăl meu...
Și el era băutor.
Și își ieșea din minți. Se înfuria rău.
Și mă bătea pe mine și pe mama,
când încercam s-o protejez.
Tatăl meu putea controla orice.
Și te-ai îmbogățit?
Presupun.
Ei bine, am crescut într-un parc.
Norocoasa de mine.
Ai frați sau surori?
Nu.
Sunt doar eu.
- Tu? - Nu, la fel și eu.
Cum ai dispărut?
Nu am fost mereu aici pentru tine?
Tatăl meu a avut un prieten.
Și el știa cât de rău poate fi tatăl meu,
și de ce era capabil, așa că m-a ajutat,
m-a ajutat.
Știi, nu a fost ceva intenționat...
Nu am plănuit să...
...nu mai ies afară. Doar...
Am mers la magazinul de alimente,
și m-am furișat în întuneric,
și a mers în Parcul Central.
Întotdeauna am fost uimită de cât de tăcut era totul.
Un oraș atât de mare.
Vreau să te scot afară.
Este un magazin de flori. La un bloc distanță.
Vreau să te duc acolo.
Miros atât de incredibil,
și vreau să-ți iau florile tale favorite.
Și apoi, în următorul bloc este o librărie rară,
ce miroase a mucegai, dar are cele mai incredibile cărți,
și poți să stai lângă fereastră, și putem alege câteva cărți,
să le citim împreună.
Nu cred că m-aș simți în siguranță.
Aș fi cu tine,
te-aș proteja.
Nu poți rămâne aici pentru restul vieții. Uită-te la tine.
Ești atât de frumoasă.
Ești uimitoare.
Vreau să te duc prin lume.
Îi mirosi levănțică?
Să vedem dacă e în curtea din spate.
E o casă drăguță. Trebuia să mă fac doctor.
Alo?
Miroși vopseaua?
Pentru numele lui Dumnezeu.
Pantofii mei noi. Mama va avea o criză.
Tocmai am vopsit verandă.
Îmi pare atât de rău.
Nu știți cât de rău.
Îmi pare rău. Sunteți Ray Fontaine?
Da.
Sunt detectiv, Frank Giardello.
Acesta e partenerul meu, Jerry Eaans.
Doi detectivi nu și-au putut da seama că veranda a fost proaspăt vopsită?
Ne pare foarte rău.
Ne întrebam dacă ne puteți oferi câteva minute.
Sigur. Ar fi în regulă dacă vorbim aici?
Da, e în regulă.
Da, vroiam să vorbim despre doamna Hilary Lonnigan.
Sigur. Ce anume?
Sunt sigur că știți
că a murit acum câteva săptămâni.
Desigur, am fost doctorul ei.
Da. Ne puteți spune despre sănătatea ei?
A fost bolnavă o vreme.
Da, a fost bolnavă. De ce suferea?
Cancer.
A fost în remisie, de fapt.
Amețeli, ceva asemănător?
Nu s-a plâns niciodată. Avea tendința să se forțeze.
A fost una din acele persoane cărora nu le place să stea locului.
De ce?
Era destul de grav rănită.
A căzut pe scări. Da.
Ce sugerați?
Nu, nu. Nu sugerăm nimic.
Încercam doar să aflăm dacă avem de-a face sau nu
cu un caz de crimă.
Am dori să-i vedem fișa medicală, dacă este în regulă.
Desigur. Am nevoie de o declarație.
- Confidențialitatea dintre doctor și pacient. - Desigur.
- De ce nu facem asta? - Mai bine vă dau cartea mea de vizită.
- Mulțumesc. - Și păstrăm legătura.
- A fost o plăcere să vă cunosc. - Da, și pentru mine.
- Cum îl cheamă pe câine? - El e Digger.
- Digger? - Da.
În regulă. Mulțumesc.
În regulă.
Apropo,
o cunoașteți pe Abigail Clayton?
Din nou, dle polițist, confidențialitatea dintre doctor și pacient.
Da.
Nu dorim să vă mai reținem. Vă mulțumim.
- Mulțumim. - O seară plăcută.
La fel.
Încetează.
Ce?
Ei bine, nu l-am întrebat dacă a fost pacienta lui.
L-am întrebat dacă o cunoaște.
Te descurci bine. Te descurci minunat.
Bun.
Uimitor, Abigail. Abigail...
Lillian, de ce faci asta? Nu vreau să plec.
Facem asta pentru că e bine să mai ieși din apartament.
Te descurci minunat. Uită-te la tine.
Ajunge, Lillian... Nu, nu, nu...
Bine, bine.
Minunat. Te descurci minunat.
Nu mă simt bine.
E în regulă. Știu.
E destul de departe.
Te descurci bine. Sunt aici pentru tine. Sunt aici pentru tine.
Abigail.
Ține ușa.
Am reușit, domnule.
Intrați. Așa.
Măcar să mergem la masa de acolo.
Nu, cred că am mers destul de departe.
E totul în regulă în seara aceasta? Domnule?
- Bun. - Nu sunt pregătită încă.
Bine! Bine! Bine!
Bine.
Mi-am amintit de unde vă cunosc.
Da.
Unu, doi, trei.
Haide! Așa! Bine! Bine! Bine!
Frumos.
Doamne.
Tu trebuie să fii Abigail.
Te simți bine, dragă?
Să te ajut.
Nu o atinge! Nu o atinge, te rog!
Nu o atinge.
Bine! Bine!
Nu, nu. Te rog, nu.
Charlie, te rog.
Să aveți o noapte bună.
Stai aici puțin.
Nu, nu!
Te rog să nu te duci acolo!
Te rog, nu! Charlie, ce faci?
Nu vreau să intre în apartamentul meu!
- Stai aici. E violent! - E în apartamentul meu!
Abigail!
Când o scoți afară din apartament,
eu instalez un program pe calculator, și când accesează internetul,
îi vom putea găsi parola de la contul bancar.
- Ai priceput? - Am priceput.
E ca și cum ai fura identitatea unei fantome.
Exact. Vrea să rămână ascunsă.
Și după ce luăm banii, cui naiba îi va cere ajutor?
Avem informații legate de contul ei, codul ei numeric personal,
semnătura ei, dar mai trebuie să-ți facem rost de un buletin fals.
Totul e atât de perfect.
Vorbim de sute de milioane de dolari.
Gata cu nichelul și alte mărunțișuri.
Doar amurguri și insule tropicale, iubire.
Și odată ce avem parola,
vom pleca acasă liberi.
La mulți ani!
Mulțumesc. Te iubesc.
Abigail, te rog!
Ce face în apartamentul meu?
E beat! Abigail! E beat!
Nu poți, nu! Devine violent!
Nu vrei să te lovească.
Știi cum este. Stai aici.
Ăsta nu e apartamentul meu!
Sunt chiar aici. Sunt chiar aici. Abigail.
Vreau să merg acasă.
Locuiesc aici și așa vreau să fie.
Vreau să fiu singură. Așa vreau.
Te-ai descurcat bine în seara asta, Abby.
Nu pot să am persoane în viața mea.
Nu pot să te am în viața mea.
Dacă el e în viața ta, eu nu...
Nu, vreau să fiu singură. Vreau să fiu singură.
Bine.
Îmi pare rău pentru Charlie.
Nu îți mai cere scuze.
E periculos, și în final te va răni mai mult decât a făcut-o până acum.
Te rog să pleci.
Bine.
Te rog.
Mulțumesc mult pentru cina din seara asta, Abigail.
Mesaj nou: Trimis azi la 9:17 PM.
Domnule Stanford? Sunt Joe Klandermann.
Cred că ar trebui să îți spun acum Charlie, nu?
Oricum, dacă nu poți să îți amintești de mine,
gândește-te la o celulă de acum 12 ani.
Închisoarea Rah Way? Îți amintești?
Urma sa ispășești o sentință de cinci ani,
iar eu eram pe cale să ies după o sentință de 10 ani.
Vremuri bune. Da.
Destul cu amintirile.
Ne întâlnim la cafeneaua de pe stadă 59,
după ce îmi termin slujba.
Trebuie să vorbim.
Mă voi alătura ție la orice înșelătorie pregătești , Charlie.
Nu știu de ce e vorba, desigur,
dar faptul că locuiești aici, înseamnă că e ceva mare.
Da. Nu mă face să aștept,
partenere.
La naiba.
Mă ataci ca un nebun!
Ești un om mort! Mă auzi? Un om mort!
Știrea de top din această seară o reprezintă moartea misterioasă
a unui infractor căutat, de la Columbus Circle.
Intrăm în direct acum cu Diane Weiss, care se află la scena crimei.
Aparent, Diane, omul a fost strangulat înainte să fie lovit de autobuz?
Da, Ginger. Poliția crede că victima
fugea de un atacator.
Oricum, victima, Joseph Klandermann,
al cărui nume real a fost Nathaniel Muskit, era un infractor căutat.
Charlie?
Muskit a dispărut acum aproape 12 ani,
și a evitat autoritățile atâta timp.
Charlie?
A fost condamnat în 1998 pentru că, conducea
o organizație care înșela investitorii...
L-ai ucis pe Klandermann? Charlie?
Charlie, noi nu ucidem oameni!
- Lillian. - Nu, Charlie.
Asta e.
Asta am așteptat, Charlie!
Ne-ar fi putut denunța. Am făcut-o ca să fim în siguranță.
Ai luat o decizie stupidă, Charlie.
Nu vreau să fug de polițiști!
Nu trebuie să fim speriați. Bine?
Va fi bine.
E în regulă.
Ce spune?
Vrea să ne vadă. Da.
Klandermann e mort, Ray. E mort.
Știu, am auzit. Ești bine?
Nu știu. Nu știu.
Ce voi face?
Vor angaja un nou portar.
Ray, știi că nu pot avea încredere într-un nou portar.
Nu pot avea încredere.
Klandermann a fost aici de atâta vreme.
Cum voi avea încredere în alt portar, Ray?
Ray, trebuie să te văd.
Nu pot să vin acum. Promit că o să vin mai târziu.
Te rog, Ray? Chiar trebuie să te văd.
Ne vedem mai târziu. Tu relaxează-te.
Respiră adânc acum. Pentru mine, bine?
Pa.
Ne-a scăpat complet de sub control.
Înțeleg.
Nu, nu cred că înțelegi.
E peste tot la televizor.
Doamna Lonnigan a fost altceva. A fost necesar.
- Și așa a fost și Klandermann. - Charlie?
Dar am făcut o greșeală cu doamna Lonnigan.
- Despre ce vorbești? - Despre ce vorbește?
Când aveai de gând să-mi spui asta, Charlie?
Nu e locul său timpul potrivit pentru asta.
Ray, ce vrei să spui prin "greșeală?"
E evident că a fost făcută o greșeală mare.
Am dorit să vorbim cu dvs despre doamna Hilary Lonnigan.
Poliția era aici, investiga o crimă,
nu căzătura pe scări a unei bătrâne de 82 de ani.
Eu nu fac greșeli.
Aparent, faci...
Altfel nu ar investiga o crimă, Charles.
Iisuse Christoase!
Acum, datorită mie, doamna Lonnigan a trăit o viață lungă și prosperă,
cu trei ani mai lungă decât am anticipat,
Și a fost doar o chestiune de timp.
Dar s-a terminat acum.
Trebuie să discutăm o strategie de ieșire.
Nu, nicio strategie de ieșire.
Suntem la un e-mail distanță de o avere.
Charles, cât timp crezi că le va lua
să își dea seama că eu sunt cel care deține apartamentul?
Că eu am plătit tot?
Sunt banii mei!
Odată ce își dau seama de asta, pentru ei e ca o scurtă plimbare în parc,
ca să își dea seama cine e Abigail.
Și suntem toți în aceeași oală.
Trebuie să discutăm o strategie de ieșire.
S-ar putea să aibă dreptate, Lillian.
E păcat.
Ei bine, dacă mă scuzați pe mine, mă duc să-mi ud plantele,
du-te la Abigail, du-i gunoiul, spală-i hainele,
și fă-i un masaj cu picioarele, ca să se calmeze.
Datorită ție.
Cred că sunt condamnată să am grijă de femeia asta toată viața mea.
Ce ne facem?
Lasă-mă să încerc să vorbesc cu el,
Lillian.
Te rog să mergi în casă și să faci să pară că a fost jaf.
Bine?
Ai înfășurat cadavrul?
Da.
Ai luat telefonul?
Nu era în casă?
Nu.
Conține toate informațiile legate de noi.
Știu.
Plecăm?
Nu.
Nu, nu plecăm.
Suntem prea aproape.
Fără bani, cât de departe am ajunge?
Uite, am știut că dacă se vor înrăutății lucrurile,
avem un plan de rezervă, și avem.
Bine?
Trebuie să-i forțăm mâna.
Bine?
Trebuie s-o facem acum.
Va fi bine.
Te rog! Te rog! Am nevoie de tine! Deschide!
Te rog! Deschide! Lasă-mă să intru!
Mă va ucide, Abigail! Te rog!
Te rog, Abigail! Deschide ușa, te rog!
Te rog, Abigail! Te rog!
Deschide ușa! Deschide ușa!
Doamne! Charlie, calmează-te! Calmează-te!
- Te gândești să mă părăsești? - Nu, îți jur!
O să mă părăsești?
Nu te voi părăsi, Charlie! Te rog!
Îmi pare rău! Îmi pare rău! Bine?
Nu, nu, nu! Nu face asta!
Târfă! Întoarce-te aici!
Dă-mi arma!
Arma! Dă-mi arma!
Te voi împușca, Charlie! Te voi împușca!
Mă vei împușca?
Te împușc, Charlie!
Fă-o!
Charlie.
Stai! Doamne! Stai! Ce faci?
Stai! Doamne! Nu!
Nu! Lasă-l!
Doamne! Ce faci?
Charlie?
Charlie, nu! Charlie, nu!
Charlie, trezește-te! Trezește-te, Charlie!
Doamne! Doamne!
Charlie, trezește-te! Trezește-te, Charlie!
L-ai ucis, Abigail! Ce ai făcut? Ce ai făcut?
Nu! Nu am făcut-o! Tu ai făcut-o!
Tu l-ai împușcat!
Nu! Dragule! Charlie!
- Trebuie să sun pe cineva. - Charlie, nu mă părăsi!
Abigail, nu, nu poți suna pe nimeni. Ești nebună?
Nu trebuie să știe nimeni despre asta. Nu, Abigail!
Tocmai l-am ucis pe Charlie.
Trebuie să plecăm. Trebuie să plecăm de aici.
Nu, nu, nu pot să merg nicăieri!
Suntem la un e-mail distanță de o avere.
Sunt singură și trebuie să plec, și nu știu ce să fac.
Te rog, Abigail, ajută-mă.
Trebuie să strângem câți bani putem împreună,
și trebuie să plecăm de aici. Bine?
Am bani.
Eu nu am nimic.
Putem transfera bani din contul meu.
Și odată ce avem parola, plecăm acasă liberi.
Mi-aș dori să pot vorbi cu Ray.
Nu, nu poți vorbi cu Ray! Nu poți vorbi cu nimeni!
Am încredere în el.
Uită-te la mine.
Putem avea încredere doar între noi acum!
Bine?
Bine.
Serios? Glumești?
Afirmativ?
Același tip?
Ce ai aflat?
Nu cred că e litera M, dle detectiv.
Ce vrei să spui?
Cred că e un W...
Și dacă e, ar putea fi foarte bine
blazonul familiei Waters.
Sunteți familiar cu familia Waters?
Da, desigur, desigur.
E incredibil de captivant.
Îmi puteți spune cumva unde ați văzut asta mai exact?
Îmi pare rău, nu pot face asta.
Tocmai am aflat că apartamentul doamnei Lonnigan
a fost plătit de către o corporație.
Se pare că a fost dădaca unei familii înstărite.
Ghici cine conduce corporația?
Cine?
Doctorul Raymond Fontaine.
Serios? Să mergem să-l vizităm. Mulțumesc, Howie.
Oricând, Frank.
Veranda a fost revopsită.
Ai găsit ceva?
Nu.
Doctore Fontaine?
Alo?
NYPD.
Merg pe aici.
Frank.
Uită-te la asta.
Ray, Ray...
Nu e al meu.
Ies în oraș.
Mai bine mergi și faci un duș, și până termini o să mă întorc.
Bine.
Și apoi ne vom ocupa de...
Să nu pleci nicăieri.
Unde m-aș duce?
Domnișoară Clayton, sunt detectivul Giardello.
Da, dle detectiv?
Uitați, nu vă sun să vă aduc cele mai bune vești.
Eu și partenerul meu l-am găsit pe doctorul Fontaine,
și îmi pare rău să vă informez că e mort. A fost ucis.
Dacă sunteți cine cred eu că sunteți,
cred că ați intrat în ceva foarte periculos.
Îmi pare rău, doamnă Clayton.
Ce să fac?
Suntem pe drum. Ajungem acolo imediat.
Nu plecați și nu deschideți ușa, bine?
Mulțumesc, dle detectiv.
Să mergem.
Știu că nu vreau să mă implic.
Cred că ar trebui să iei cina cu ea.
Vreau să te scot afară.
Mi-a amintit de...
Ei bine, știi, ai fost acolo.
Ei bine, am fost...
Am fost doar un copil atunci.
Nu, nu poți vorbi cu Ray. Nu poți vorbi cu nimeni.
Trebuie să ai încredere în mine.
Scuză-mă.
Aș dori să vorbesc cu cineva pentru închiderea unui cont.
Cu domnul Ross, managerul băncii.
Biroul lui e chiar acolo.
Mulțumesc.
Giardello.
Dle detectiv, sunt Abigail Clayton.
Suntem pe drum. E totul în regulă?
Pe drum?
Da, de când am vorbit ultima dată.
De când am vorbit ultima dată? Acum două săptămâni?
Nu, am vorbit aproximativ acum o jumătate de oră.
Nu, trebuie să fie o greșeală. Eram la duș. Nu am vorbit cu nimeni.
Nu cu tine am vorbit?
Nu, doamne!
Cu ce vă pot ajuta?
Aș dori să închid un cont bancar.
Bine.
Puteți păstra asta.
În regulă.
Închiderea unui cont.
Îmi puteți da parola contului, vă rog?
Hulahoop14.
Așa.
În regulă, domnișoară Clayton.
Totul pare în ordine aici.
Minunat.
Acum, înainte să terminăm, trebuie să vă pun câteva întrebări.
Îmi cer scuze. Nu vă rețin decât câteva minute.
Justine Waters a decis să iasă din ascunzătoare.
De sub cerneală.
Trebuie să fie una din zilele alea...
Va fi la banca Waters, intersecția dintre strada 59 cu Broadway.
În regulă.
Nu ați fost satisfăcută vreodată de serviciile noastre?
Nu.
Mă bucur să aud asta.
Folosește numele Abigail Clayton și...
Pot să întreb, care sunt motivele pentru a retrage toți banii?
Poartă o rochie neagră.
Părăsesc țara.
Minunat! Mergeți în Europa?
Am fost tocmai în Paris, cu logodnica mea.
A stat la... Doamne, cum se numește acel hotel?
A fost minunat... Aveau acești majordomi, și...
Cum e numea acel hotel?
Scuzați-mă.
Ce mai faci?
Se pare că ai o zi ocupată, nu?
Asigură-te că rămâi hidrat.
Amintește-ți, oprește doar la semafor și fuste scurte, bine?
Bine.
Vă simțiți bine?
Da, da, eu...
Trebuie să mă grăbesc. Am un avion de prins.
Lăsați lucrurile până în ultimul minut? O femeie după inima mea.
Tatăl meu întotdeauna spunea: "Dacă nu ai făcut-o în ultimul minut,
nu ai făcut-o bine."
E amuzant.
Da, e un tip amuzant.
În final, putem face vreo îmbunătățire?
Nu, a fost în regulă.
Ei bine, mulțumesc.
Bine, deci...
Vă pot răspunde la alte întrebări,
înainte să vă lichidăm contul?
Da. Puteți să-mi spuneți soldul contului?
Nicio problemă.
720.
720 de milioane?
Da.
Îi vreți pe toți în bancnote de 10?
Veți cumpăra Franța?
Doamne.
- 720 de milioane. - Doamne!
Sunteți amuzantă. Nu, 7 dolari 20.
Deci, doriți să fie verificați de către casier?
7 dolari 20...
Nu e așa?
Am avut 7 dolari 20 pe numele meu.
Domnișoară Clayton, vă simțiți bine?
Ce faci aici?
Am plecat.
Nu am mai putut sta acolo.
Te-ai asigurat tu de asta.
Putem merge undeva să vorbim?
Nu cred că avem timp de asta, Abigail.
Am dat câteva telefoane.
- Telefoane? - Da.
Am sunat o grămadă de oameni.
Adică, te-ai ascuns de atâta vreme.
Asta e marea ta petrecere de revenire, Abigail.
De ce continui să-mi spui Abigail?
Așa i-ai spus omului că e numele tău. Nu?
Așa ai vrut să faci.
Să-mi furi viața, să arăți ca mine,
să-mi furi banii.
Sau poate e Justine.
Îmi pare rău.
Am atâtea să-ți spun.
Nu cred că avem mult timp,
sper că nu e o poveste lungă.
Te rog.
Trebuie să existe altă cale.
Ar trebui să pleci.
Du-te.
Este un cadavru în apartamentul tău.
Rochie neagră, rochie neagră.
Scuzați-mă! Sunteți Justine Waters?
Nu! Plecați!
Încotro?
Aeroportul Kennedy.
Despre ce e vorba?
Tocmai au găsit-o pe fata aceea,
Justine Waters.
Nu mai spune!
Niciun bagaj?
Niciun bagaj.
Deci, încotro?
Într-un loc sigur și călduros.
Sigur și călduros. Mereu am vrut să merg acolo.
Nu, nu doamnă.
Poți să-mi spui...
...poți să-mi spui Lillian.